Uvažovali jste někdy o tom, že byste pomohli dítěti z ústavu najít nový domov? Zajímá vás, jak asi vypadalo rozhodování o náhradní rodinné péči těch, kteří se pěstouny opravdu stali? Co zažívali ještě před tím, než svou žádost podali a co všechno zvažovali? V seriálu rozhovorů Příběhy pěstounů patnáct lidí vypráví patnáct různých příběhů o svých zkušenostech a zážitcích.
Kampaň s názvem Můžu já být pěstounem? iniciuje Centrum podpory pěstounských rodin PREVENT.
Zajímá Vás, jak těžké je se rozhodnout, zda se stát náhradními rodiči? Přečtěte si příběh Marie (44) a Pavla (50).
Úplně na počátku byla myšlenka adopce. Nedařilo se nám mít vlastní dítě, nad umělým oplodněním jsme nepřemýšleli. Ve chvíli, kdy jsme vyřizovali všechny papíry pro osvojení, Marie otěhotněla, takže žádost o adopci jsme nakonec nedotáhli. Měli jsme už jiné starosti.
Když byly našemu Pavlíkovi 4 roky, řekli jsme si, že by potřeboval parťáka. Původně jsme chtěli opět zažádat o adopci, ale na krajském úřadě nám to tak trochu rozmluvili, že bychom neměli moc šancí a nabídli nám pěstounskou péči. Nejdřív jsme neviděli moc rozdílů mezi osvojením a pěstounskou péčí, ale čím víc jsme se o téma zajímali a zjišťovali informací, tím víc jsme se pěstounské péče báli. Vůbec jsme si nedokázali představit, jak bychom žili s vědomím toho, že nás můžou kdykoliv navštívit biologičtí rodiče.
Bylo to složité a náročné rozhodování, ale nakonec jsme do toho, pro nás rizika, šli. A nelitujeme! Přestože se Pavlík se svým novým bráškou jako správní sourozenci občas poperou, jsou si blízcí a mají se rádi. A my jsme dokonce našli nové přátele v podobě přechodných pěstounů, od kterých jsme si nové dítě brali.
Chcete se dozvědět více o náhradní rodinné péči? To je možné třeba tady:
Podpora náhradní rodinné péče PREVENT
Informace o náhradní rodinné péči:
tel: 727 822 449
e-mail: nrp@prevent99.cz